Предыдущая публикация
І від того тепло на душі.
Як же пахнуть ті твої піснії,
Із дитинства, макові коржі.
Як же пахне свіжий мед в горнятку,
Що зібрали бджілки цьогоріч.
Темний мак - зернятко до зернятка,
В горщику замочений на ніч.
Потім дерев'яним макогоном
Ти його в макітрі розітреш.
Вірна своїм дивним забобонам,
Макогін лизнути не даєш.
Трохи смішно. Але так щемливо
Пригадати ті щасливі дні.
Ті коржі - мого дитинства диво,
Крізь роки чомусь пахтять мені.
Вже на кухні техніки багато:
Все само і варить і пече.
Та нема давно бабусі в хаті...
Хто ж коржів нам з маком напече?
✍️Лідія Мищенко
Присоединяйтесь к ОК, чтобы подписаться на группу и комментировать публикации.
Комментарии 2