Сьогодні я напишу свої спогади про Великдень у нас, на Дворищі, і буду дуже вдячна якщо Ви залишите в коментарях свої спогади про це свято.
Отже-за тиждень Великдень. На подвір'ях та на вгородах вже в повну силу хазяйнує весна. Землю давно заскородили і вже навіть трохи засадили. Посіяна морква, петрушка, сіянка, дехто вже й картоплею обсадився (все залежить від того, ранній чи пізній маємо Великдень). Зеленочубий озимий часник щоранку стає вищим та пишнішим, починають квітувати дерева і кожна родина, кожна господа починає готуватися до Великодня.
Вибілені хати пахнуть свіжою глиною та накрохмаленими рушниками, надворі сміються і стараються мазнути тебе червоним суриком свіжовикрашені призьби, забори та стовбури дерев також біляться вапном...
І оце відчуття-,,Боже, у сусідки вже забор чистий а у нас ще заляпаний.,, дає тобі стільки сили та енергії, що ти білиш той забор зі швидкістю ракети.
Коли хата, двір та коло двору готові, починаємо думати що готувати на стіл.
Тут все залежить від віку господині.
Старші господині не дуже люблять новинки, готують роками перевірені страви, можуть, інколи, дозволити дочці чи невістці приготувати щось нове, але то тільки для того, щоб можна було сусідці сказати -,,і що воно їм таке добре, от їй бо не понімаю.,, (Колись так реагували на оселедець під шубою, зараз, напевно, на суші).
Молоді господині, навпаки, хочуть спробувати приготувати щось нове, таке, чого ще не пробували. В них від азарту блищать очі, вони готові не спати декілька днів підряд і т.п і т.д.
До речі, це ще дуже хороший тест на Ваш моральний вік. Отже, як тільки Ви починаєте скептично відноситися до всього нового, пора на пенсію..І навпаки, якщо Вас цікавлять новинки, ви готові експериментувати і придумувати-Вам 18! Максимум -25! Можете навіть не дивитися ні в паспорт, ні в дзеркало...
Але повернемося до наших великодніх страв, які обов'язково будуть на столі всіх господинь. Це рум'яна паска, духм'яна ковбаса, крашанки та хрін.
Отже-ПАСКА. У кожної господині є свій, надійний, роками перевірений рецепт.
І кожного разу-чи хороші дріжчі...?Чи не звурдиться молоко...?Чи не холодно тісту..? Чи висходить паска..? Чи натоплена піч..?Чи не репне паска..?
Стільки тривоги і хвилювань, що коли з печі виймається готова рум'яна пасочка, господиня зморена не так виготовленням цієї паски, як стресом від самого процесу.
І коли вона тримає її в руках, милується своїм творінням її лице починає світитися таким тихим, благодатним світлом ,,Вдалася!,,
Пасок пеклося завжди багатенько, так щоб пригостити всіх і поділитися з тим, хто з якоїсь причини їх не готував.
Про процес копчення ковбаси я писала раніше, тож не буду повторюватися.
КРАШАНКИ. Заздалегідь, порядні господині починають збирати лушпиння з цибулі, бо чим його більше, тим красивішим та насиченішим буде колір крашанки.(Я пишу про ті часи, коли у нас все, в тому числі харчові фарби, були в дефіциті). Перед Великоднем готують яйці в насиченому відварі з цього лушпиння.
Колись ще у нас були популярні не тільки крашанки але й мальованки. Це такі модернізовані писанки. Ноу хау тих часів.
Для них заздалегідь відбирали біленькі яйця і відносили до жінок, що їх писали. В нас, на Дворищі, це була Марія Яворська, Юфина Генделека. Малювали ще, здається Галина та Параска Білоконь. На третій сотні малювала баба Їришка. Хто ще в селі писав не знаю, чесне слово. Мала ще я тоді була, щоб всіх запам'ятати.
Для писання, чи малювання використовували безбарвний лак в який добавляли чорнила -червоні, зелені та сині. Малювали загостреними сірниками.
Розквітали на тих мальованках дивовижні лапаті червоні квіти в зеленому листі або йшли віночки синеньких чи голубих-і те і те було дуже ніжне і гарне.
Зазвичай такі мальованки замовляли для дорогих гостей, наприклад для онуків.
Ну і ще одна, дуже важлива страва на великодньому столі, це тертий ХРІН. Скажу зразу, в магазинах його не було.
Для того щоб отримати добрий хрін спочатку потрібно було накопати його дебелі корінці, добре їх вимити та почистити. І починати терти...І плакати...терти і плакати...аж поки не закінчаться корінці. І,навіть, якщо ти це робиш на дворі, без сліз не обійтися. Готовий, натертий хрін заправляли сіллю, цукром, буряковим квасом і ховали в холодильник.
Я пропускаю весь процес приготування до свята, бо писати про це можна дуже довго.
І ось він-довгожданий Великдень.
Надворі грає сонце, на столі вилискує і пахне на всю хату паска, біля неї ковбаса , інші смаколики, крашанки, хрін і ще багато-багато чого.
Вся родина святково вбрана, в душі такий настрій, що хочеться сміятися і співати, обійняти всіх рідних і увесь світ, бо сьогодні ж -Великдень!
Ти чекаєш поки бабка прочитає молитву і скаже ,,Христос воскрес!,, , а ти їй разом з мамою відповіси,,Воістину воскрес!,,.
Пізніше ти це саме привітання почуєш від сусідів, знайомих...
,,Христос воскрес!,, -і всі довкола світлішають, добрішають, молодіють.
,,Христос воскрес!,,-радіє і співає земля.
,,Воістину воскрес!,,- залишається в твоїй душі до скону.
P.s. Я писала про ті часи, коли до церкви ходити забороняли, та й церкви, як такої не було.
Присоединяйтесь к ОК, чтобы подписаться на группу и комментировать публикации.
Комментарии 1