Сидів спантеличений поранений пес,
Увагу свою не звертав на судоми,
Лиш очі підняв до змутнілих небес!
Від стогіну того здригалося небо,
Від болю та відчаю замовкали птахи:
"Поверніть! Не вбивайте, благаю, не треба,
Вони безневинні - вони дітлахи!"
Як трапилось так, що його залишили,
Всі ті, хто так ніжно та сильно любив,
Куди ж їхні душі за мить відлетіли,
Лишаючи слід, щойно виросших крил?
Йому господиня лиш тільки сьогодні
Давала смачний й дуже ситний обід,
А вже через мить він лишився самотнім,
Вони ж всі здійснили останній політ!
А вчора Іванко й мала Васелинка
Гуляли із ним у сусіднім дворі,
Навіщо життя обірвали ракети
Цій милій, веселій, дзвінкій дітворі???
Ніхто не погладить, ніхто не пригорне,
Лиш в пам'яті Крима лунає їх сміх,
Неможна клясти відчайдушно свідомо,
Але за дитяче життя це не гріх!..
30.09.22 р автор Лукаш Ірина АЗ
Присоединяйтесь к ОК, чтобы посмотреть больше фото, видео и найти новых друзей.
Комментарии 1