В далекій чужині рахувати весни?
Впряглась добровільно, Тож, не зважай на втому,
Через скайп гостюєш у своєму домі...
Слабкість не покажеш, немов серце з леду,
Скиглити не станеш, хоч тобі не з медом,
Рідних запитаєш, кому, чого треба,
Та немає краю, усім тим потребам...
Думають удома, що ти, - жінка сильна,
Та, ціна усьому, - ти роки невільна,
Тихо зуби стиснеш, скупо усміхнешся,
Та, сама не знаеш, коли повернешся...
Поки перші дірки помало латала,
Хитрі заробітки в кабалу втягали,
Зранена тугою - життя, як папірус,
Загравав з душою заробітчанський вірус...
Вроді перші роки, ти до дому рвалась,
Та, із кожним кроком, мов в полон здавалась.
Стали вже, тут люди, тобі приємніші,
Та й кругом, усюди, стає все миліше...
Вдома за тобою, майже не банують,
Хіба на підмогу, надію готують,
Стоїш, ти небого, між двома човнами,
На один пристати, ой, духу не стане...
От, тому в повітрі, дівонько зависла,
Колядують рідні, a ти, зуби стисла,
Нікому сирітко, тебе пригорнути,
В "золотенькій" клітці, мусиш спину гнути...
-" Ще, цей рік і "баста"! "- себе, ніби дуриш,
Приїдеш на Паску - чуть вдома побудеш:
-"Певне ще поїду, коли Божа ласка,
Бо, без мене рідним, закінчиться казка"...
Присоединяйтесь к ОК, чтобы посмотреть больше фото, видео и найти новых друзей.
Комментарии 192
Це э правда.
І тут нас ніхто не тримає, але як той червяк , що у хрін заліз, тай думає::::: що ліпшого -- не має???? Але Богу дякувати за все, що сили дає ще тут бути!!!!!!!
Щиро дякую автору вірша за правду
Т. Г . шевченко .