Предыдущая публикация
а лиш тих,хто не дасть потонути ніколи,
й не туди,куди кличуть,нам хочеться йти,
а туди лиш,де нас розуміють з півслова.
Ми жадаєм не тих,хто нам дасть щось взамін,
а лиш тих,хто прикриє своїми плечима,
хто ділитиме з нами і мед,і полин,
хто навчить бути добрими доньку і сина.
Та якийсь є абсурд,чи то долі каприз,
від якого до крові кусаємо губи:
ми відштовхуєм тих,хто нас любить до сліз
й до знемоги кохаємо тих,хто нас губить...
Ми так часто ночами малюєм маршрути
лиш до тих,з ким в житті не судилось нам бути.
Присоединяйтесь к ОК, чтобы посмотреть больше фото, видео и найти новых друзей.
Нет комментариев