Як щемить у грудях моє серце!
Збережи, Господь дітей малих,
Бо дитинство їх на шмаття рветься!
Боляче дивитися на все...
Нащо все це нам? За що?Навіщо?..
Л'ються сльози матерів дощем,
Який біль це!.. Мабуть, найсильніший..
Нема слів таких на всій Землі,
Аби пекло в серці передати,
Коли бачить сина у труні
Та кляне війну нещасна мати,
Тулиться щокою до лиця,
Руки виціловує сльозами...
І нема біді, нема кінця,
Бо вона з'їдатиме роками.
Біднії бабусі й дідусі,
Що прийшлося всим вам пережити!
Настраждалися ще з малку ви усі...
Дбали, щоб були засливі діти,
А тепер ховатись біжете
У сирий підвал ,що коло хати...
На руках онуки...То святе!
Їм ще жити, мріяти, кохати...
Серце розривається за всих,
Ночи у думках мої минають...
Боже, збережи дітей малих,
І нехай вони війни не знають!..
Тетяна Мішина
Присоединяйтесь к ОК, чтобы посмотреть больше фото, видео и найти новых друзей.
Комментарии 3