Крізь стиглі барви літа.
Минаю весни, що в кульбабах відцвіли.
Іду одна. В гріхи свої сповита.
І споглядаю як жовтавіють листки.
Іду без òстраху. Хапаючись за світло.
Збираю червні. Ниточками шию
картаті дні. Лечу собі за вітром.
І, іноді, про білі крила мрію...
Іду до осені. Вона мене чекає.
Моя пора . У кольорах, в відтінках...
Там дядько-дощ жалі усі змиває,
І пише повість на моїх сторінках.
Іду до осені. З букетом різних квітів.
Їх на шляху усяких назбирала:
І матіол, і трав, і сухоцвітів.
Усі мої... Всі доля дарувала.
Ступаю тихо. Тішусь, як дитина.
Вдихаю літо. І тамую подих.
Іду до осені. Невпинно. По хвилинах.
Без нарікань. Без забобонів жодних.
Йду...
• Людмила Галінська •
Присоединяйтесь к ОК, чтобы посмотреть больше фото, видео и найти новых друзей.
Нет комментариев