Предыдущая публикация
Вогонь нестерпний був такий…
Тобі сказати не посміла –
А треба було? Тон різкий.
Коли вже все перегоріло,
Живу спокійно, не печусь…
В минуле двері зачинила,
Не плачу більше, а сміюсь.
Думки печальні відігнала,
Не треба всіх колишніх бід.
Щось втратила, а щось надбала,
Всім іншим передам «привіт»
Радію я новому дню,
Можливо, трішки це наївно.
Однак щаслива, що живу
І що від тебе я вже вільна!
©Світлана Білошапка
Присоединяйтесь к ОК, чтобы подписаться на группу и комментировать публикации.
Нет комментариев